29.8.2016
On aika näyttää maailmalle, että Amerikka on taas voimissaan.
Isompi ja vahvempi kuin koskaan.
VIIMEINEN LOMA
Äiti! Minä täällä. Oletko valmis?
Jane tulee pian. Tein isälle kakun.
Voi luoja! Onko tämä vitsi?
Will! - Hei, Lillian.
Hyvä, että olet yksin.
Jos sairaalassa menee aikaa äitisi kanssa, -
voin vahtia isääsi.
He eivät ole täällä. Talo on tyhjä. Yritin soittaa. Känny ei ole päällä.
Kuulin auton äänen tänä aamuna.
Tosi aikaisin. - Isän auto on täällä.
Voi luoja. - Ei voi olla totta.
Jane! Äiti ja isä ovat lähteneet.
Leisure Seeker on myös poissa.
Käänny tuolta oikealle.
Tästä. Hyvä.
Olisit pannut mukavammat matkavaatteet.
Ja taisit liioitella partaveden kanssa.
Tuoksut kyllä hyvälle.
Kulta?
Pieraisitko sinä? - Anteeksi?
Sinä pieraisit. - Enkä!
Älä sano niin. Mitä sinä puhut?
Tarvitaanko me bensaa?
Me tarvitsemme bensaa.
Käydään Stuckeylla. Ostetaan pekaanipatukka.
Missä? - Stuckeylla. Yritä muistaa.
Hyvä on, pomo. Kuten sanot.
Kuten aina. - Älä viitsi.
Oletko hullu?
Onko puoti kiinni? Halusin pekaanipähkinäpatukan.
Se aukeaa pian. - Voi ei. Kuulitko?
Kävimme joka kesä täällä.
Lapsemme Jane ja Will halusivat pekaaninamit.
Näimme perhettäni Etelä-Carolinassa.
Mieheni John on kunnon jenkki.
Ne olivat ihania matkoja. Eikö, John?
Rakastan matkustamista.
Smoky Mountains, Six Flags, Williamsburg.
Oletko käynyt? - Olemme Syyriasta.
Kiehtovaa. Käykää ihmeessä. Upeita paikkoja.
91 dollaria.
Mieheni John on sivistyneempi matkaaja.
Haluaa laajentaa älyn horisonttia.
Mitä se sitten onkaan... Minusta on kiva rupatella.
Tässä.
Hyvää matkaa. - Mennään, kulta. Oli kiva tavata.
Odottakaa!
Kiltti nainen! Löysi yhden varastosta.
Viimeinen myyntipäivä...
Jestas. Viime huhtikuussa.
Eiköhän sen voi syödä. Haluatko?
Haluan hampurilaisen. - Vielä ei ole lounasaika.
Hei! Olen tarjoilijanne Chantal.
Hei, Chantal. Olen Ella, hän on John.
Haluan burgerin. - Ateria on 9,99.
Burgeri, isot ranskalaiset, omenapiirakkaa ja Happy Swirl.
Happy Swirl? Mikä lie, mutta kuulostaa hyvältä.
Haluan burgerin. - Ateria äksylle.
Ja rouvalle? - Vettä.
Ei ruokaa? - Maistan häneltä Happy Swirliä.
Cokista, olutta?
Ei kiitos. - Haluan burgerin.
Burgeri, kiitos. - Ei muuta, Chantal. Kiitos.
Ei kestä.
Jaloittelen vähän. Pysy siinä.
Älä lähde mihinkään.
Tiedän, tohtori Tomashevski.
En tiedä muuta. Toivon, etteivät he menneet kauas.
Ymmärrän.
Veljeni tuli. Ilmoittelemme sitten.
Kuuluuko mitään? - No?
Tarkistin ruokakaupat. Ei mitään.
Sinä halusit pitää sen hirvityksen. Hienoa, pikkuveli.
Täytyy olla joku selitys. - Pakenivat.
Ketä?
Will? - Missä vitussa te olette?
Älä kiroile. - Viis siitä!
Rauhoitu. Lopetan, jos huudat.
Mitä tämä on? Tiesit, että tulen.
Lähdimme vain pikku matkalle. - Minne?
Minun pitää tehdä tämä isäsi kanssa.
Me sovimme kaiken. Will hoitaa isää.
Sinä, Will ja ne puoskarit sovitte.
Se on Hemingwayn ydin. James Joyce ymmärsi sen.
Sanoi häntä jätiksi.
Mutta ei täällä Amerikassa.
Me kehumme ja tapamme nerot.
Käske isän ajaa se romu kotiin.
Suo minulle tämä loma isäsi kanssa.
Loma! - Isä ei voi ajaa siinä tilassa.
Isäsi voi hyvin ajaa.
Pidä edes kännykkä päällä.
Me pärjäämme. Olette rakkaita.
Missä he ovat? - Ei harmainta hajua.
Kun kuolemme, lakkaamme olemasta. Sen pituinen se.
Se on hienosti tehty. Se on runoutta.
Ja proosaa, joka on runoutta.
Ymmärrän. - Ei tarvitse kuunnella.
Tämä on tosi kiinnostavaa.
Proosa, joka on runoutta, on Hemingwayn salaisuus.
Se on todella vaikea laji.
Varmasti. - Jätä tyttöparka rauhaan.
Joidenkin mielestä yksinkertaisuus ja niukkuus on banaalia.
Haluatteko kastikkeita? - Ei. Kiitos, Chantal.
Halusin kysyä novelleista. - Syö.
Leikkaanko sen?-Ei tarvitse. Älä unohda lääkkeitäsi.
Maistuuko?
Tässä sinun.
Happy Swirl käy kyytipojaksi.
Miten voit syödä? Ilmoitetaan poliisille.
Pankki voi seurata luottokortin käyttöä.
Ehkä äiti on vielä tolkuissaan. Eivät he mene kauas.
Asuntoauto pitää huoltaa.
Entä jos tulee kolari? Syyte isälle?
Heidät pitää pysäyttää.
Ja hän vain syö...
Kaikki tulivat serkkuni häihin.
Istuimme isossa ikkunapöydässä.
Keitä siellä oli? Muistatko?
Minä? - Niin, John.
Sinä, minä ja lapset. Muistatko?
Voi luoja!
- Ei hätää.
John! Se oli uskomatonta.
Osaan edelleen. - Jo vain.
Tuolla... Aja tuonne.
Vanha Route-1. Sitä on ajettu tuhat kertaa.
Ajammeko etelään? - Kyllä.
Sinun väkesi luo.
Vanhempani ovat kuolleet.
Ovatko kaikki kuolleet? - Millaistahan siellä on?
Yhtä laulua ja tanssia ja onnenpirtelöitä?
Mitä luulet, John? Millaista on kuoleman jälkeen?
Hei! Varasimme netistä. Spencer.
Tule, kultaseni.
Valmis? - Jep.
Hyvä noin.
Varo päätäsi.
Tule.
Hei! - Terve.
Ota tämä.
Vau! Winnebago Indian-75!
Lahja vanhemmiltani. Annoin nimeksi Leisure Seeker.
Mieheni inhosi tätä aluksi.
Hän tottui. Teimme upeita matkoja.
Katso, mikä kaunotar. Pitkä matka?
Alussa vasta. Menemme etelään, mistä olen.
Siellä on kaunista.
Kävimme aina siellä lomilla. Nyt jatkamme Floridan Keysiin asti.
Vien Johnin Hemingwayn taloon Key Westiin.
Oletteko käyneet? - Ei.
Oliko Hemingway etelän kenraali? - Kirjailija!
Eikö hän tehnyt itsemurhan?
Teki. En käsitä miksi.
John on aina halunnut nähdä sen talon.
Lupasin joka vuosi, mutta lasten kanssa...
Näimme Melvillen talon.
Hänkin oli kirjailija. "Moby Dick". Todella kiinnostava.
Yhtä tuskaa pojalleni ja minulle.
Tyttäreni rakasti sitä. Siksi hänestä tulikin opettaja.
Mieheni on ylpeä hänestä.
Poikani etsii yhä tietään.
Missä olemme? Ei kotona. - Ei, asumme Massachusettsissa.
Tämä on Pennsylvania. - Mitä pirua teemme Pennsylvaniassa?
Olemme lomalla. Meillä on hauskaa.
Ei minulla. Haluan teetä. - Mieheni John.
Kello on paljon.
Pitää panna lapset nukkumaan. - Jatketaan toiste.
Sano hyvää yötä. - Haluan kupin teetä.
Laitan teetä kun ehdin. Viihdyn tässä.
Haluan sitä heti. - Sitten pissaat koko yön.
Haluan teetä! - Hys! Täällä on muitakin.
Tee itse, et ole invalidi.
Juuri niin minä teenkin.
Kultaseni. Haluaisitko kupin teetä? - Minä luovutan.
Juo se.
Nukkumaan.
Tuletko? - Ihan kohta.
Hei hei.
Huomenta, kultaseni. - Miten voit? Jestas!
Tajusin tänä aamuna, että vesifiltteri pitää vaihtaa.
Aioin tehdä sen. Enkä tehnyt.
Se oli putipuhdas. Ihmeellistä.
Pakko taas kerran myöntää, -
ettei tämä rakkine ole hullumpi.
Toki on parempia kulkupelejä, -
mutta siinä sängyssä nukkuu hyvin.
Tunsiko prinsessa herneitä patjan alla?
Ei.
Ilahdun aina kun palaat.
Käväisin vain ulkona.
Onko sinulla kipuja? - Ei.
Hyvä. Mikä paikka tämä on? - Chester, etelään Philadelphiasta.
Chester? Yksi Pennsylvanian kolmesta piirikunnasta.
Kiva olla taas tien päällä.
Laitan sinulle kahvia.
John... Mitä nyt?
Missä me olemme?
Kiva kun unohdat unohtaa.
Harmi, että se on äkkiä ohi. En totu siihen.
Mitä?-Ei mitään. Minä laitan kahvin.
Pue päällesi, kulta.
Vauhtia, nahjus.
Pysähdytäänkö Old Chesapeakessa?
Lapset pitivät siitä.
Old mikä?
Se historiallinen kylä Virginiassa.
Ehkä Dan ei olekaan. - Mistä puhut?
Eihän hän ole kuollut? - Kuka?
Dan.
Voi luoja! Tarkoitat Daniel Colemania.
Mitä päässäsi liikkuu?
Olet kuin Gretta. - Gretta?
"Lehdet olivat oikeassa. Irlannissa satoi lunta kaikkialla."
"Sitä sateli joka kolkassa." - Ymmärrän. Melvillen tarina.
Joyce. Upea James Joyce. - Kiva, että muistat edes jotain.
Gretta Conroy. Olet kuin hän.
Ajattelit aina sitä miestä. - Mistä sinä puhut?
Charlestonista-
livahdit Savannahiin. Muka katsomaan tätiäsi.
Ei voi olla totta. Vaikka Daniel Coleman eläisi, -
hän on asunut Daytonassa viimeiset 30 vuotta.
Daniel Coleman. Ihan tosi!
Missä aseeni on?
Ase ei tullut mukaan. - Eikö?
Ei, ase ei tullut mukaan. - Ainahan se on mukana.
Kaksi henkeä, yksi päivä. 88 dollaria.
Onpa hinta noussut! - 49 per henki plus vero.
Ennen se oli kympin päivä.
Uudisraivaajien aikaan, vai? - Hyvä vitsi.
Ääliö. - Nauttikaa!
Kiitos.
Sanoitko häntä ääliöksi? - Ei, sanoin "äh... öö".
Käydään kirjastossa. Pidit siitä.
Herra Spencer?
Olen Jennifer Ward, vuoden 1993 luokalta.
Miten voit? - Valitan, mieheni...
Jenny Ward! Mitä kuuluu?
Hauska nähdä.
Taisit jo valmistua Columbiasta.
Joo. Ihme, että muistat minut.
Niin on.
Siitä on aikaa. Michael, Emily. Herra Spencer.
Innostavin opettajani.
Hei. - Hei, Emily. Hei, Michael.
Entä se ystäväsi? - Lauren Mitchell.
Aivan. Te kaksi nauroitte aina.
Totta. Anteeksi, jos häiritsin.
Oli kiva nähdä. - Samoin, Jenny.
Hei hei, Michael ja Emily.
Hei hei, Jenny. - "Samoin, Jenny."
Et muista omien lastesi nimiä, -
mutta muistat Jennyn naurun.
Olen sanaton. Miten pääsi oikein toimii?
Hän oli hyvä oppilas. - Se selittääkin kaiken.
Kulta!
Tennessee Williamsillakin oli talo Key Westissä. Tiesitkö?
Pidit Williamsista.
Näimme jonkun näytelmänkin.
Kuuletko, John? Marlon Brandon leffa oli parempi.
Hän oli loistava. - Missä lapset ovat?
Kotona. - Kotona?
Jätimmekö lapset yksin kotiin?
Mitä ihmettä? - He ovat aikuisia.
He ovat melkein vanhoja. Heillä on oma elämä.
Ihan tosi?-Joo. Janiellä on mies, Phillip.
Heillä on poika ja tyttö.
Ihan tosi? - Rosie ja Stephen.
Rosie ja Stephen...
He ovat pieniä. Suloisia.
Stephen on 19, Rose on 21.
Etkö muista ylioppilasjuhlia?
Rosie puhui, Stephen soitti bändissä.
Sinä liikutuit.
Stephen soitti bändissä-
ja Rosie piti puheen.
Sinä muistat!
En.
Raskasta, ettet muista mitään.
En jaksa muistaa kaikkea puolestasi!
Anteeksi, Ella.
Ei, anteeksi. Ei pitäisi suuttua.
Pahuksen muisti! - Tiedän...
Ei se mitään.
Minulla on sinulle yllätys. - Onko?
Haluan tehdä jotain.
Yhdessä, tänään. - Tänään?
En taida pystyä.
Mitä? - Tähän sinä pystyt.
Okei. - Lupaan sen.
Mitä luet? Ernest Hemingwaytä.
En pysty lukemaan. Nämä ovat novelleja.
En voi... Alan lukea, -
mutta kun pääsen lauseen loppuun...
Et muista alkua.
Muistan, mitä muistan, mutta en muista...
Kumpi tämä on? Tiedätkö?
Jane. - Kyllä!
Söötti!
Mistä tämä on? - Katso...
Miten sain noin kauniin vaimon?
Chowan-joki.
Keitä he ovat?
Charlestonin sukulaisiasi.
Ei, he ovat oppilaitasi. Pitivät sinulle synttärit.
Katso. - Joo.
Se oli lempiluokkasi.
Minä olen tuossa.
Kuka tuo on? - Nantucket.
Kiva poika, jonka Will tapasi.
He pitivät toisistaan.
Ystäviä. Mitenhän pojan kävi?
Kulta!
Herää.
Nouse hetkeksi ylös.
Noin. Se tapahtui taas.
Odota, kuivaan sinut ensin.
Olet ihan märkä.
Typerät kalsarit! Ostin sinulle kuudet bokserit.
Mikset käytä niitä? - En pidä niistä.
Mikä toisissa viehättää? - Tiukkuus.
Kädet ylös ja alas. Ylös... ja alas.
Arvaa, mitä rakastan sinussa? Hiljaisuutesi ei ole noloa.
En koskaan koe tarvetta puhua.
Näetkö yhä sitä miestä?
Mistä sinä puhut? - Te puhutte puhelimessa.
Kirjoitat kirjeitä. - Kenelle?
Danille. Sanoit, että hän asuu Daytonassa.
Dan?
Ei kai taas?
Susan kertoi Maggien hautajaisissa.
Seisoit vieressä. - Sinä kysyit hänestä.
Siitä on 10-15 vuotta.
Paljon valheita vuosien varrella.
"Miten surkea osa aviomiehellä oli hänen elämässään."
Tule takaisin! - Gretta Conroy!
Voitko uskoa? Hän luulee, että mietin ekaa poikaystävääni.
Joka jätti minut 50 vuotta sitten.
Hyvä niin, ei se olisi toiminut.
Se oli erilaista aikaa. Minä olin vasta 19.
Mikä skandaali! - Mitä tapahtui?
Lähettivät minut tädin luo Bostoniin.
Tapasin Johnin siellä. Hän tuli tädin puotiin.
Komea nuori opettaja. Tuli joka viikko ostamaan hanskat.
Hukkasi muka aina edelliset.
Hänellä oli niitä talo täynnä.
Hän oli se oikea. - Unohtuiko se eka kaveri?
Hän unohtui täysin.
"Jos et sekoa muiden lailla..."
Haloo? - Hei, kulta.
Missä olette? Kerro, niin haemme teidät.
Will, katsoimme eilen kuvia-
matkastamme Nantucketiin.
Muistatko? Kaunista.
Tapasit Patrickin.
Olitte läheisiä.
Ilmoitamme teidät pian kadonneiksi!
Pidätkö uudesta työstäsi?
Myit vaikka miten rumia taloja.
Älä vaihda aihetta!
Riitelitkö yhtiökumppanisi kanssa?
Tule hoitoihisi! - Olitte ystäviä.
Mietin, olitteko...
Onko isä siinä? - Will...
Kerro nyt. - Ottaako isä lääkkeensä?
Perhana! - Äiti! En kestä tätä!
John!
Pappa unohti vaimonsa!
Auttakaa minua. - Hyppää kyytiin.
Tuon kyytiin? - Helppoa.
Miten? - Minä autan.
Mene!
John! - Ella!
Mitä hittoa teet prätkän kyydissä?
Ne ovat vaarallisia.
Prätkän kyydissä ilman kypärää! Kuka se mies oli?
Painu helvettiin. - Sinne sinäkin päädyt.
Miten voit? - Painu helvettiin.
Mitä? - Jätit minut!
Enkä. - Jätit minut yksin.
Minne luulit meneväsi, tyhjäpää?
Minä? Ilman sinua?
Älä hulluja puhu.
Anna minä autan. - Ei!
John! Tuo on vaarallista.
Kädet takaisin rattiin!
John, sinun pitää pysähtyä.
Miksi? Onko pissahätä? - Poliisi on perässä.
Anna minä hoidan puhumisen.
Ehkä se hölmö poikamme vasikoi meistä.
Ole sinä hiljaa.
Sieltä tullaan...
Ajokortti ja rekisteriote, kiitos.
Olen John Spencer.
Pysäytin, koska huojuitte kaistoilla.-Minun vikani.
Yritin avata pulloa.
Voisiko herra vastata itse?
Yritin auttaa häntä avaamaan... sen jutun.
Jutun?
Niin, jutun.
Pullon.
Tarkistan ajokorttinne. Odottakaa.
Oletko hullu? Älä kuvittelekaan!
Anna avain. - Hiljaa. Hän tulee takaisin.
Ole kohtelias. Älä röyhtäise tai pieraise. Älä sano kytäksi.
Aikoiko vanhus paeta?
Maailman hitain takaa-ajo.
Hyvä vitsi!
Pysykää kaistalla. Ei ylinopeuksia.
Kiitos. - Ilman muuta. Kiitos.
Anna avain. Typerä poliisi!
Maailman hitain takaa-ajo...
Olenko minä joku OJ Simpson?
Ennen ei ollut näin jännää.
Matkustaminen on tärkeää.
Se avartaa.
Hyvänen aika. - Kuka tuo on?
Se pienin, poika. - Hänellä on nimi, Will.
Niin, William.
Sinä? - Odotin Williä.
Kuka on tuo nainen vieressäni? Muistatko nimen?
Hän oli naapuri. - Aivan.
Naapurimme. - Lillian.
Hyvä!
Mahtavaa. - Saadaanko me katsoa?
Toki. Olkaa kuin kotonanne.
Kiitos. John, olutta pojilta.
Kiitos. Jatketaan.
Tyttäreni. - Hän on kaunis.
Johnin syntymäpäiväjuhlat.
John?
Hänen oppilaitaan.
Aina meillä, valmistuttuaankin.
Anteeksi.
Missä Ella on?
Olen tässä.
Ei! Ella Carson.
Tyttöni. Hän on 22. Pitkä vaalea tukka.
Oletko se todella sinä? - Totta kai!
Kuka sinä olet? - Minä, John.
Et ole. John on nuori opettaja.
Hän on hurmaava, komea. Sivistynyt.
Haluan hänet takaisin.
Veit hänet minulta. Palauta hänet.
Voi ei. Palauttaisin, jos voisin.
Hänet vietiin minultakin.
John?
Hetki.
Anteeksi, oletko nähnyt miestäni?
Pitkä ja tyylikäs valkotukka, silmälasit.
Meni ohi puolisen tuntia sitten.
Minne hän oli menossa? - En tiedä.
Auta. Mieheni muisti pätkii.
Hän voi satuttaa itsensä.
En voi lähteä tästä. Entä asuntoautonne?
En voi ajaa sitä. Se on liian iso.
En pyytäisi ellei olisi hätä.
Soitan veljelleni Terrylle.
Minun syytäni.
Onko hän tuossa?
Tuo vanhus? Ei, John on tyylikäs.
Valkoinen tukka, silmälasit ja siisti parta.
Eli yliopistomies jenkeistä. Pidän sellaisista.
Tuolla hän on! John!
John! Luojan kiitos!
John!
Voi John...
Miksi itket?
Sinä katosit. En pärjää ilman sinua.
Hetkeäkään.
Kuuntele...
Me emme saa olla erossa. Ymmärrätkö?
Aikamme käy vähiin.
Hyvä, että tulit. Saat kokea tämän.
Pirun hyvää suklaajäätelöä.
Jäätelöä rouvalle? - Kiitos.
Ei, tuo viski.
Kylmää, mutta kaunista. Kaikki oli jään peitossa.
Se kiilsi kuin maailma olisi lasin alla.
Kävelin varovasti, etten kaadu.
Palelin, mutta sinä halusit jatkaa.
Kerroit Valkohampaan tarinaa.
Hiljaa, ettei hiljaisuus häiriinny.
Tulimme kotiin aamukolmelta.
Hiukseni hohkasivat kylmää.
Sinä yönä teimme Janen.
Mitä nyt?
Mailitolppa 21. Kiitos.
Tiepalvelu tulee puolessa tunnissa. - En tarvitse heitä.
Et saa olla auringossa. Olemme lomalla.
Tarvitsetteko apua?
Ei, tiepalvelu on tulossa.
Kauanko se kestää?
Puoli tuntia. Niin sinä sanoit.
Ei hätää. Otamme kamat ja häivymme.
Puhelin tänne, rouva.
Hieno sormus. Anna se.
Ei, se on vihkisormukseni.
Missä rahalompakko? - Älä sano niin.
Pelkkä lompakko riittää.
Älä hermostu, vaikket osaa. Voit oppia.
Tottele. - Hiljaa. Laukku tänne.
Se on sisällä. Haenko sen?
Äkkiä.
Iso. Voititko lotossa? - Siellä on perhekuva.
Älä vie sitä.
Kahdeksan taalaa. - Hän ei anna muuta.
Oletko tossun alla?
Hitto.
Laske ase tai satutan äijää.
Ammun teidät, jos satutat. Emme pelkää. Ei ole hävittävää.
Veitset pois, huligaanit.
Onko se Will? - Joo.
Soittaa aina väärään aikaan. En vastaa. Heitä se maahan.
Muista varmistin ennen kuin ammut.
Tehty. Pane sormukset lompakon päälle.
Häipykää. En kutsu poliisia, jos menette heti.
Tyhmät sormukset. - Ja paska lompsa.
Menkää iltakouluun. Tehkää muutos. Ehditte vielä.
Haista huilu, ukko.
Sanoit, ettei asetta ole. - Otin varmuuden vuoksi.
Toisitko minulle viskin?
Kyllä, rouva. Viskiä tulossa.
En voinut puhua kun Will soitti.
Olemme huolissamme. Will on hermona. Näemme nyt.
Suotta. Meillä on kivaa.
Missä olette? - Täällä on todella kaunista.
Et kerro. Hyvä on.
Miten isä voi? - Pirtsakka. Haluatko jutella?
Jane haluaa jutella.
Kuka? - Tyttäresi.
Hei, pirpana. Miten voit?
Sanoit noin kun olin 8.
Olen ajatellut sinua usein.
Tiedätkö, miten ylpeä olen sinusta?
Loistat takuulla siellä collegessa.
Nimesi ei suotta ole Spencer.
Niin, isä. - Olet rakas, pirpana.
Nähdään pian.
Jane.
Jane? - Äiti...
Minäkin rakastan sinua. - Samoin.
Tulettehan turvallisesti kotiin?
Hyvä on, kulta.
Lapsille suukkoja.
Ja kerro veljellesi, että puhuimme.
Kerron, äiti. - Hyvä.
Hei hei.
Älä juo kaikkea viskiä!
Kiitos. Iso lasillinen.
Anna olla. Heillä on kivaa.
Jane tietää kaiken.
Selitä Will-pololle. Hän ei tajua!
Mitä? Emme voi estää heitä.
Äiti saa kieltäytyä hoidoista.
Parempi kuin hortoilla ties missä sillä rohjakkeella.
Mutta sinä tiedät, koska puhuit isän kanssa.
Olette läheisiä, muisti sinut tai ei.
Miksi otat tämän itseesi?
Sinä asut kahden tunnin päässä. Soitat kerran viikossa.
Käyt lounailla, jotka minä kokkaan.
Mitä tiedät päivistä isän kanssa?
Kun hän ei sano mitään järkevää.
Mitä äiti sanoo, jos kutsuu minut hätiin yöllä?
"Älä soita Janelle. Hän on kiireinen."
Väität aina, että olen lempilapsi. Potaskaa.
Ehkä on. En tiedä muuta tarinaa.
He ovat ikänsä olleet yhdessä.
Rakkaus sai unohtamaan meidät. Meidät kummatkin.
Will... - Älä!
Arvaa mitä tapahtui viime vuonna?
Avasin makuuhuoneen oven. Et usko, mitä he tekivät.
Äiti oli sängyllä ja isä...
Hän oli polvillaan. En voi edes puhua siitä.
Isä sukelsi? Jodlasi kanjonissa?
Jodlasi... Halusin oksentaa. - Miksi?
Toivon sitä itselleni siinä iässä, mutta taitaa olla turha toivo.
Meillä on nopea suukko, ei muuta.
Houston! Meillä on ongelma.
Pysäytä. Hemingway ei karkaa.
Haluan nähdä. - Tiedät, mitä se on.
Vilkaisen.
Älä mene kauas.
Tämä maa on meidän!
Kiitos. - Ei enää muslimeja.
Jee!
Tule. - Tämä on hauskaa.
Tiedän, mutta nyt pitää mennä.
Saamme pysäköintisakon. - Nähdään!
Make America Great Again!
Äänestit aina demokraatteja. Avustit Walter Mondalea.
Etkö muista, miten suutuit kun aioin äänestää Reagania?
Reagania? - Et muista häntä.
Muistan. - Et muista häntä.
Et muista. Kuka minä olen?
Mikä minun nimeni on?
Tiedät nimeni. Mikä se on?
Alku on El... - Lillian!
Jessus.
Lillian on naapuri. Olen vaimosi.
El... - Ella! Voi luoja.
Ella, kultaseni. Typerä tyhjä pääni.
Anteeksi.
Se olet sinä parran alla!
Tuossa on Jim.
Mitä Jimille kuuluu?
Jim kuoli.
Kuoliko? - Etkö muista?
Kävimme siellä ihmisvarastossa.
Hän ei tunnistanut meitä.
Kamalaa.
Jim-parka.
Lupaa jotain. - Mitä?
Rakastat minua. Lupaa, -
että kun olisi aika-
panna minut sellaiseen paikkaan...
Se aika koittaa pian. Tilani pahenee koko ajan.
Lupaa, että panet aseen käteeni.
Älä. - Kuuntele.
Pane ase käteeni-
ja peukaloni-
liipaisimelle.
Ja selitä niin, että ymmärrän, -
että niin haluan tehdä.
Käskin niin. Kerro se.
Okei?
Ja suutele minua.
Suutele kahdesti.
Ja lähde pois.
Se on kuin Massachusettsin mutakausi.
Sotkuista, mutta väistämätöntä.
Kunhan et tee sitä olohuoneessa.
Perhana.
Mitä sinä teit? Pane se takaisin.
En löydä pistorasiaa. - Mitä se oli?
Mikä?
Kuulin äänen. - Tuskin alligaattori.
Alligaattori? - Haetaan ase.
Ei, mennään sisälle.
Hitto!
Ella! - Satutin selkäni. John!
John! Auta minut ylös.
Hartiat tänne. - Mitä tarkoitat?
Voi luoja. - Rusennun tähän!
Satutin käteni. - Entä sitten?
Mene pois siitä!
Oletko okei? - Miksi olemme maassa?
Etkö muista? Kaaduin ja sinä kaaduit päälleni.
Hitto.
John, ei onnistu.
Tule auttamaan.
John?
Ei voi olla totta.
John!
- Oletko hullu?
Kivitätkö minua kuoliaaksi?
Mitä teet? - Kengät lähtivät jalasta.
Kiitos.
Sinä autat minua. Tämä on pientä sen rinnalla.
Olet ihan likainen.
John, miksi hosut?
Uni olisi maittanut.
Voi luoja. - Totuuden hetki.
Mitä tämä on? - Vie minut sinne.
Minne? - Sinne!
Danin luo. Daniel Colemanin luo.
Haluan nähdä hänet. - Voi herran tähden.
"En odota lumisateista iltaa, -
jolloin vihdoin tunnustat kaiken."
En jaksa tätä höpinää. - Dan oli aina olemassa.
Olin aina toiseksi paras. - Miten kehtaat uhata aseella?
Vie minut hänen luokseen.
Haluatko nähdä Danin? Hyvä on.
- Mitä teet?
Selvitän, missä Dan Coleman on.
Vien sinut vaikka hänen haudalleen.
Vietkö? - Sullivan...
Susan? Et ikinä arvaa, kuka soittaa.
Et voi mennä aseen kanssa. - Menen kuten parhaaksi katson.
Hyvä on! Kytät varmaan tappavat meidät.
Mutta hyvä on! Saat haluamasi.
Voinko auttaa?-Haluaisimme nähdä Daniel Colemanin.
Daniel Coleman? - Hän asuu täällä.
Oletteko listalla? - Olemme vanhoja ystäviä.
Odottakaa hetki. - Kiitos.
Hän käski odottaa.
Oletko se sinä, Coleman? - Kuka?
Anteeksi, väärä huone.
Missä Daniel Coleman on? - Kuka?
Vihdoin löysimme sinut!
Halusin aina nähdä sinut, Dan Coleman.
Ei hätää, se ei ole ladattu. - Eikö?
En ole Dan. - Missä Daniel Coleman on?
Hei, Dan.
Onko tuo hän? - Minä tässä.
Minä? - Ella Carson.
En tunne teitä valkoihoisia.
Hän on mieheni John Spencer.
Hauska tavata. - Ihan sama.
John Spencer. - Ei sen väliä. Menkää pois.
Käytätkö boksereita? - Mitä?
Käytätkö boksereita vai kalsareita? - Sitäkö sinä kysyt?
Haluan ymmärtää, mistä bokseri-fiksaatiosi tulee.
Kysy sitten!
Bokserit vai kalsarit?
Käytän vaippoja. Menkää pois.
Ella kuka? - Etkö muista minua?
En tunne sinua. Painukaa helvettiin.
Ammu tuo paska! - Ase ei ole ladattu.
Voi luoja! Ase! - Hän ei muista vaimoani.
Ei hätää. Se ei ole ladattu. - Menkää pois.
Hän on opettaja. Hän ei ole vaarallinen.
Kiittäkää, etten kutsu poliisia.
Kiitos, olette hyvin ymmärtäväisiä.
Te ehkä haluatte levätä vähän.
Tässä on luettelo vakuutusyhtiöistä.
Lapsenne voivat tutustua tiloihin.
Kiitos.-Tulkaa ensi kerralla käymään ilman asetta.
Kiitos. Hei.-Haluatteko kiertää kahden? Täällä on kivaa.
Me pärjäämme. - Kysykää Danilta.
Miksi olet noin allapäin?
Olen vain väsynyt.
Olen myös vihainen.
Lähinnä sinulle.
Mutta myös Danille.
Kelle Danille? - Herran pieksut!
Tiedän, kuka Dan on. Vitsailin.
Dan ei ole enää Savannahissa.
Hän oli musta. Hän on musta.
Hän oli silloin vähän karismaattisempi.
Ellani!
Voimmeko nukkua oikeassa sängyssä tänään?
Tilaisuudessa on turvatoimia.
Muistakaa lippu ja henkilötodistus.
Odotamme vielä joitakin täällä aulassa.
Hei. - Iltaa. Miten voin auttaa?
Onko teillä edullista huonetta yhdeksi yöksi?
Erillisillä vuoteilla. - Ei. Emme halua olla erossa.
Sviitissä on leveä kaksoissänky.
Otamme sen, kiitos.
Se on yleensä 500 yö, mutta sanotaan 320 ja verot.
En halua ostaa sitä! Haluan vain yöpyä siellä.
En ole ikinä yöpynyt näin kalliisti.
Guillermo vie teidät. Onko teillä laukkuja?
Minibaari, lahjoja, stereot.
Makuuhuone on täällä.
Isompi kuin kotimme. Onko meillä varaa tähän?
Totta kai on.
Kiitos. - Kiitos teille.
Tässä avain. Viihtykää.
Voi Ella... Vau!
Voi luoja.
Haen meille drinkit. Olemme ansainneet ne.-Hyvä.
Katso! Hetkinen...
Äkkiä!
Rakkaani.
Tanssitaan, kultaseni.
Kulta... - Voi ei.
Anteeksi! Sotkin maton.
Voi rakkaani... - Anteeksi.
"Vanhus oli laiha ja kalpea."
"Niskassa oli syviä ryppyjä."
"Ihosyövän ruskeat läiskät-
trooppisilta vesiltä poskissaan."
"Kasvot olivat täynnä läiskiä."
"Käsissä oli syviä arpia-
kalojen käsittelystä."
"Arvet eivät olleet tuoreita."
"Ne olivat yhtä vanhoja-
kuin kalaton autiomaa."
Hei, kulta.
Nukuitko hyvin? - Kuin tukki.
Paremmin kuin aikoihin.
Parempi noin.
Nähdään normaaliaikaan.
Minne menet?
Tämä ei ole koti. - Ei.
Missä olemme? - Kivassa paikassa.
Saako täältä teetä? - Varmasti.
Santiago on oiva Hemingwayn hahmo.
Hän menestyy henkisesti.
Hemingwaylle se on miehen mitta.
Hän häviää, mutta ei tuhoudu.
Tarinan lopussa Hemingway tarkkailee vanhusta.
Hän nukkuu. Ison kalan raato on yhä siimassa.
Hemingway kirjoittaa...
Hukkasin sen! Kaunis lause.
Ja se unohtui. Voi ei.
"Vanhus haaveili leijonista." - Osaat sen!
Hienoa. - Missä on lusikoita?
"Vanhus ja meri" oli graduni aihe.
Spencer Tracyn leffa oli parempi.
William Faulkner sanoi:
"Hemingway oli urhein ja paras."
Ja minusta puhtain.
Aivan. - Lusikka?
Anteeksi.
Voitko uskoa? Hänen gradunsa aihe oli "Vanhus ja meri".
Kulta?
Älä pysähdy. Etsitään leiripaikka.
Olen todella väsynyt.
Jääkaapissa on ruokaa.
Voitko yhä huonosti, Lillian?
Älä pelkää.
En jätä sinua yksin.
Lillian? - Lähden kun vointisi paranee.
Eli...
Missä Ella on nyt? - Ella?
Ella on kotona. - Kotona?
Vauva vie häneltä voimat.
Mitä minä mietin?
Minun pitäisi olla auttamassa.
Minun täytyy mennä kotiin.
Odota, John!
Tietääkö...
Tietääkö Ella meistä? - Tiedät, ettei tiedä.
En kestäisi, jos tietäisi.
Se särkisi hänen sydämensä.
Ja minun.
Meidän pitää lopettaa, Lillian.
Niin.
Meidän pitää lopettaa tämä.
Tämä on jatkunut pitkään. - Liian pitkään.
Miten pitkään on liian pitkään?
Etkö muista?
Lillian!
Siitä on lähes kaksi vuotta.
Joten...
Rakastatko sinä minua?
Miten niin? Ei tämä ole sellaista.
Sanoit itse: "Ystävien kesken."
Olet ihana ystävä, Lillian.
Mutta Ella on elämäni rakkaus.
Hän on kaikkeni. Saamme pian lapsen.
Tämän pitää loppua, Lillian. Valitan, tämän pitää loppua.
Hyvästi, rakas Lillian.
Hyvästi.
Tule takaisin, senkin paska!
Mitä nyt? - Tapan sinut!
Mitä nyt, Ella? - Olenko nyt Ella?
Nyt olen Ella! - Lopeta.
Mitä sinä teet? Luoja.
Missä puhelimeni on? - Ella, mitä nyt?
Hiljaa, hölmö! Matka päättyy nyt.
Haloo? Paikka 37. Saanko taksin?
Taksin?
Ole hiljaa!
Mitä haluat, Will? En halua puhua kanssasi.
Ala mennä siitä!
Tule. - Soititteko taksin?
Näkyykö muita asiakkaita?
Tässä on yöpaita, sukat, kalsarit.
Mitä nyt? - Mene autoon!
Auttaisitko mieheni ja laukun kanssa?
Pysy siellä. - Miksi olet vihainen?
En ole vihainen. Olen huojentunut.
Olen tosi tyytyväinen.
Veisitkö meidät vanhainkotiin? Mitä surkeampi, sen parempi.
Emme asu täällä. - Emme.
Täällä asuu typeriä vanhuksia.
Miksi olet noin ärtynyt? - Istu.
Hän on mieheni John. Antakaa hänelle huone.
Meidän pitää noudattaa sääntöjä.
Säädä sitten!
Tulkaa aamulla 9.30.
Ehdot täyttävä pääsee jonoon.
10 kuukautta. - Teidän pulmanne.
Tässä on kaikki. Rahaa, ajokortti.
Ja tärkein.
Kuva, jonka hän leikkasi lehdestä.
Luulee sitä perheekseen.
Kantaa sitä lompakossaan. Siinä teille haastetta.
Olen väsynyt. Teillä on töitä. Pitäkää hyvänänne.
Heippa, John.
Rouva, ette voi...
Hän tietää, ettet voi jäädä tänne.
Hän voi olla kuin haavoittunut eläin.
Tiedätkö Hemingwayn Francis Macomberin?
Vaimo ampui häntä niskaan.
Soitammeko poliisille? - Eivät huolisi häntä.
Tulet meille reidet paljaina!
Hutsu!
Mikä naama!
Senkin lutka!
Heilastelet mieheni kanssa, lunttu!
Nautitte iltapäivästä siinä.
Entä minä? Odotin Williä silloin.
Olin raskaana! Supermalli! Paskat.
Ystävä? Maailman pahin ystävä.
Jane!
Sinä tiesit!
Jane.
Sinä tiesit etkä sanonut mitään.
Vanhempasi? - Äiti.
Isäsi petti minua ja tiesit sen.
Äiti? Missä olette? - Et kertonut.
Aina isän puolella, pirun proffa!
Mikä hätänä? Odotamme teitä. Missä te olette?
Haemme teidät. - Olen yksin. Heivasin isäsi.
Tulen kotiin tai menen rannalle.
Entä isä?
Pääsin vihdoin eroon siitä rontista.
Hiiteen Hemingway ja Melville-
ja luennot, joilla nöyryytitte minua.
Äiti... - Hän valehteli koko ikänsä.
Valetta ne kirjat. - Missä isä on?
Valehtelee seniiliydestään.
Ethän jättänyt häntä yksin? - Äitisi on kostonhaluinen.
Teidän syytänne. Painu helvettiin.
Missä viskini on?
Jane, kulta.
En tiedä, mikä minuun meni.
Isälläsi ei ole hätää.
Vitsailin. En ikinä hylkäisi häntä.
Jane, kuuntele. Tee palvelus.
Palvelus? - Vie Lillianille viesti.
Lillian on täällä. - Hän on maailman likaisin huora.
Mitä sinä sanoit? - Ei, universumin.
Universumin likaisin huora.
Missä mieheni on?
Mitä? - Ei mitään. Kaikki hyvin.
Missä he ovat? - En tiedä.
Äiti kuulosti puuhakkaalta.
Terveisiä, Lillian. - Herttaista.
Hei, kulta.
Nyt ymmärrän kaiken.
Et muista, mutta tulit kerran kotiin.
Pesin keittiön lattiaa.
Olin hikinen ja haisin. Raskaus oli pitkällä.
Onko kaikki hyvin?
Puhun miehelleni.
Autoit minua siivoamisessa.
Sitten tulit kylpyyn kanssani.
En tiennyt mitään, mutta vaistosin, -
että sinä palasit luokseni.
Tietämättä mitään annoin sinulle anteeksi.
Hän on Bull'sien fani.
Raymond Chandlerkin oli.
Hemingway piti häristä Espanjassa.
Teidän pitää lähteä.
En jätä miestäni tähän murjuun.
Tule, John. Me lähdemme.
Oli hauska nähdä.
Voinko pitää tämän? - Joo.
Kiitos.
Nyt pitää antaa taas anteeksi.
48 vuotta myöhemmin. - Kiitos, Ella.
En tiedä, kumpi meistä on paskempi.
Kaikki on mahdollista.
John, pysäytä. - Miksi?
Haluan katsoa. - Haluan burgerin.
Pysäytä heti! Haluan mennä katsomaan.
Hyvä on.
Katso, miten kaunista.
Olemmeko jo perillä?
Melkein.
Onko tämä taivas?
Ehkä.
Saisiko täältä burgerin?
Miksi naurat?
Menettekö Hemingwayn taloon? - Kyllä.
Sen vieressä on hyvä ravintola.
Onko? - Joo.
Ja Hemingwayn talo on yhtä juhlaa.
Serkkuni häät pidettiin siellä. Se oli mahtavaa.
Minulla on kuvia, jos kiinnostaa.
Kamerassa ja puhelimessa.
Eikö kiinnosta? Hienoja kuvia.
...ostettiin 1934. Ennen sitä Hemingway asui täällä...
Tässä on Ernest Hemingway Key Westissä 30-luvulla.
Tumma, karismaattinen mies.
Kissoilla on kuusi kynttä...
Tämä on uskomatonta.
Häät. Tule.
Olen pahoillani. Halusit aina käydä täällä.
Kamalaa.
Missä on vessa? - En tiedä, ehkä ulkona.
Kiitos.
Soittakaa hätänumeroon. - Onko mies tai perhettä täällä?
Ei! Älkää viekö...
Mieheni John... Älkää viekö minua.
Anteeksi. - Niin?
Etsin...
Etsit..? - Auta minua.
Etsitkö vessaa? Se on ulkona. Kaupan vieressä.
Oletko kunnossa? - Kiitos avusta.
Etsin vaimoani!
Herra?
Vaimoni? - Kysykää tuolta.
35 dollaria, kiitos. - Ei huolta.
Olette 35 dollaria velkaa. - Olenko?
Selvitimme oireita TT-kuvilla.
Tilanne on pahempi kuin luulimme.
Kasvain oli ensin paksusuolessa, herra Spencer.
Kyllä, minä olen John Spencer.
Nyt se on levinnyt-
lähes kaikkiin sisäelimiin.
Suoraan sanoen ihme, että hän on elossa.
Olitteko todella automatkalla?
Missä vaimoni on?
John!
Miten pääsit tänne? - Toin sinulle jotain.
Laukkuni!
Hei, kulta.
Saisimmeko olla kahden? - Anteeksi.
Pane tämä päälle. - Mitä?
Häivytään täältä. - Ei, John.
He eivät päästä minua.
Eivätkä estä. - Odottavat jossain.
Olen valmis.
Miten täältä pääsee ulos?
Exit? - Kulman takana.
Olet sankarini.
John.
Sinä pissaat taksissa.
Tuntuikin lämpimältä. - Lopeta.
Tuo tuolla.
Kiitos.
Voi luoja.
Kotona!
Sinun pitää vaihtaa vaatteet. Pane yöpaita päälle.
Menetin kaiken toivon sairaalassa.
Luulin, etten enää ikinä näe asuntoautoa.
Kaipaamme kumpikin kunnon unia.
Tässä, juo tämä.
Juo se kaikki.
Tule tänne. Et käynyt edes pesulla.
Näin...
Hei, kultaseni.
Hienoa, mutta lepo, sotilas.
Mitä sinä teet?
Yritetään.
Ihan hetki. - En taida pystyä.
Olen siellä. - Niin.
Olet ihan siellä.
Älä liiku.
Etkö halua tulla? - En.
Vain tätä.
Rakastan sinua hurjasti, John.
Älä jätä minua toiste, ethän?
Hyvä on. - Lupaa.
Minä lupaan.
Rakkaat Will ja Jane. Tässä juristimme numero.
Hoidin kaikki järjestelyt.
Älkää huolehtiko yhtään.
Viimeinen Visa-lasku voi tosin olla hurja.
Pidimme vähän hauskaa lopuksi.
Ikävä tehdä teille näin.
Tämän täytyy olla tuskallista, mutta pian tuntuu erilaiselta.
Tunnette helpotusta.
Teidän ei tarvitse nähdä, että kuihdumme pois.
Se taakka on poissa harteiltanne.
Älkää poteko siitä syyllisyyttä.
Rakastin isäänne.
Aikani hupeni, enkä voinut jättää häntä yksin.
Olimme aina yhdessä.
Toivottavasti nytkin. Kuka tietää?
Tämä oli viimeinen ihana lomamme.
Meillä oli upeita päiviä. Se oli meidän onnellinen loppumme.
Rakkaudella, äiti.
Miten menee? Oletko surullinen?
VIIMEINEN MATKA
Suomennos: Jaana Wiik Scandinavian Text Service 2018